Prolaktin může pomoci v léčbě roztroušené sklerózy
Poslední studie ukazují na význam prolaktinu v léčbě roztroušené sklerózy. Jak velký tento účinek je, ukazuje kanadský výzkum. Těhotenský hormon prolaktin se podle kanadských vědců ukázal jako užitečný v léčbě roztroušené sklerózy tím, že pomáhá "opravovat" nervová poškození.
![Držení za ruce](https://www.ulekare.cz/media/cache/content_detail/media/image/065980d26b755ac80f4d3775db321a68.jpg)
Těhotenský hormon prolaktin se podle kanadských vědců ukázal jako užitečný v léčbě roztroušené sklerózy tím, že pomáhá "opravovat" nervová poškození.
Co je sclerosis multiplex?
Sclerosis multiplex (SM) neboli roztroušená skleróza je onemocnění mozku a míchy, kdy dochází k poškození obalů nervových vláken. Nemoc obvykle probíhá pomalu a zpravidla se střídají období klidu a období atak.
Zastavit nemoc? Bohužel jen zpomalit. Roztroušená skleróza se projevuje poruchami citlivosti, smyslových orgánů a může vést až k invaliditě. V současné době lze průběh nemoci pouze zpomalit, nikoliv nemoc zastavit.
Naděje v prolaktinu
Vědci z univerzity v Calgary studovali účinky prolaktinu na samičkách myší, nikoliv na lidech. Zjistili také, že účinky SM jsou mírnější u žen v průběhu těhotenství, zřejmě díky prolaktinu. Samuel Weiss, PhD., říká, že prolaktin se zdá být slibný pro léčbu SM. Podle něj obranný systém v průběhu těhotenství méně destruuje obaly nervů.
U myší prolaktin funguje
Weiss a kolegové studovali těhotné myši a samičky myší, které se ještě nikdy nerozmnožovaly. Objevili, že těhotné myši mají vyšší produkci prolaktinu a myelinu, což je látka nervových obalů. U těhotných myší proto zaznamenali lepší "opravu" myelinového poškození než u nedotčených myší.
Poté vědci podali prolaktin myším, které se nikdy nemnožily. U těchto myší se tak zvýšil počet buněk produkujících myelin. Pokud budou tato zjištění potvrzena i jinými studiemi, mohl by se prolaktin ukázat jako užitečný v léčbě SM. Protože však prolaktin zvyšuje zánětlivou odpověď, měl by být užíván společně s léky proti zánětu.
(ena)
Zdroj: The Journal of Neuroscience, 2007; 2